ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

АМЛОДИПІН-КВ|

(AMLODIPINE-KV)

Склад:

діюча
речовина: амлодипін;

1 таблетка
містить амлодипіну
бесилату 6,935 мг
або 13,87 мг, що
еквівалентно
амлодипіну|  5 мг або 10
мг;

допоміжні
речовини: целюлоза
мікрокристалічна,
магнію стеарат|,
кальцію
гідрофосфат|,
натрію
крохмальгліколят
(тип А)|.

Лікарська
форма.  Таблетки.

Основні
фізико-хімічні
властивості: таблетки|таблетки|
плоскоциліндричної| форми
зі скошеними
краями і|із| рискою|,
білого або
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група. Селективні
антагоністи
кальцію з
переважним
впливом на
судини. Код
АТХ С08С А01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Амлодипін
– антагоніст
кальцію
(похідне дигідропіридину),
що блокує
надходження
іонів
кальцію до
міокарда та
до клітин
гладких
м’язів.

Механізм
гіпотензивної
дії
амлодипіну зумовлений
безпосередньою
розслаблюючою
дією на
гладкі м’язи
судин. Точний
механізм
антиангінального
ефекту
амлодипіну
визначений
недостатньо,
однак
нижчезазначені
ефекти
відіграють
певну роль.

1.
Амлодипін
розширює
периферичні
артеріоли і
таким чином
знижує
периферичний
опір (постнавантаження).
Оскільки
серцевий
ритм
залишається
стабільним,
зниження
навантаження
на серце призводить
до зниження
споживання
енергії та
потреби
міокарда в
кисні.

2.
Розширення
головних
коронарних
артерій та
коронарних
артеріол
(нормальних
та ішемізованих),
можливо, також
відіграє
роль у
механізмі
дії амлодипіну.
Таке
розширення
підвищує
насиченість
міокарда
киснем у
пацієнтів зі
спазмом коронарної
артерії
(стенокардія
Принцметала
або
варіантна
стенокардія).

У
пацієнтів з
артеріальною
гіпертензією
застосування
препарату 1
раз
на добу
забезпечує
клінічно значуще
зниження
артеріального
тиску протягом
24 годин у
положенні як
лежачи, так і
стоячи. Через
повільний
початок дії
амлодипіну
гостра
артеріальна
гіпотензія
зазвичай не
спостерігається.

У
пацієнтів зі
стенокардією
при
застосуванні
однієї
добової дози
препарату
підвищується
загальний
час фізичного
навантаження,
час до
початку
стенокардії
і час до 1 мм
депресії
сегмента ST.
Препарат
знижує частоту
нападів
стенокардії
та зменшує
потребу у
застосуванні
нітрогліцерину.

Амлодипін
не
асоціюється
з будь-якими
побічними
метаболічними
діями або
змінами рівня
ліпідів у
плазмі крові
і може
застосовуватися
пацієнтам з
астмою,
цукровим
діабетом та
подагрою.

Фармакокінетика.

Всмоктування/розподіл.
Після
перорального
застосування
терапевтичних
доз
амлодипін
поступово абсорбується
у плазму
крові.
Абсолютна
біодоступність
незміненої
молекули
становить
приблизно  64-80 %.
Максимальна
концентрація
у плазмі
крові
досягається
протягом 6-12
годин після
застосування.
Об’єм
розподілу
становить
приблизно 21
л/кг;
константа
дисоціації
кислоти (рКа)
амлодипіну
становить 8,6.
Дослідження in vitro
продемонстрували,
що
зв’язування
амлодипіну з
білками
плазми крові
становить
приблизно 97,5 %.

Одночасне
вживання їжі
не впливає на
всмоктування
амлодипіну.

Метаболізм/виведення. Період напіввиведення
з плазми
крові становить
приблизно                  35-50 годин.
Рівноважна
концентрація
у плазмі крові
досягається
після 7-8 днів
безперервного
застосування
препарату.
Амлодипін головним
чином
метаболізується
з утворенням
неактивних
метаболітів.
Близько 60 %
введеної
дози
виводиться
із сечею,
приблизно 10 %
з яких
становить
амлодипін у
незміненому
вигляді.

Пацієнти
літнього
віку.
Час
досягнення
рівноважних
концентрацій
амлодипіну у
плазмі крові
подібний у
пацієнтів
літнього
віку та у
дорослих пацієнтів.
Кліренс
амлодипіну
зазвичай дещо
знижений, що
у пацієнтів
літнього
віку призводить
до
збільшення
площі під
кривою «концентрація/час»
(AUC) та періоду
напіввиведення
препарату.

Пацієнти
з порушенням
функцій
нирок. Амлодипін
екстенсивно
біотрансформується
до
неактивних
метаболітів.
10 % амлодипіну
виділяється
у
незміненому
вигляді з сечею.
Зміни
концентрації
амлодипіну у
плазмі крові
не корелюють
зі ступенем
порушення
функцій
нирок.
Пацієнтам із
порушенням функцій
нирок можна
застосовувати
звичайні
дози
амлодипіну.
Амлодипін не
видаляється
шляхом
діалізу.

Пацієнти
з порушенням
функції
печінки. Інформація
щодо
застосування
амлодипіну
пацієнтам із
порушенням
функції
печінки дуже
обмежена. У
пацієнтів із
печінковою
недостатністю
кліренс
амлодипіну знижений,
що
призводить
до
збільшення
тривалості
періоду
напіврозпаду
та до збільшення
AUC приблизно
на 40-60 %.

Діти.
Зазвичай
кліренс при
пероральному
застосуванні
дітям віком
від 6 до 12 років
та від    13 до 17 років
становив 22,5 та
27,4 л/годину
відповідно
для хлопчиків
і 16,4 та
21,3 л/годину
відповідно
для дівчаток.
Спостерігається
значна
варіабельність
експозиції у
різних
пацієнтів.
Інформація
щодо
пацієнтів
віком до 6
років обмежена.

Клінічні
характеристики.

Показання.

§  Артеріальна
гіпертензія.

§  Хронічна
стабільна
стенокардія.

§  Вазоспастична
стенокардія
(стенокардія Принцметала).

Протипоказання.

Відома
підвищена
чутливість
до дигідропіридинів,
амлодипіну
або до
будь-якого
іншого
компонента
лікарського
засобу; артеріальна
гіпотензія
тяжкого
ступеня; шок
(включаючи
кардіогенний
шок);
обструкція
вивідного
тракту
лівого
шлуночка
(наприклад
стеноз аорти
тяжкого
ступеня);
гемодинамічно
нестабільна
серцева
недостатність
після
гострого
інфаркту
міокарда.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види взаємодій.

Вплив
інших
лікарських
засобів на
амлодипін.

Наявні
дані щодо
безпечного
застосування
амлодипіну з
тіазидними
діуретиками,
альфа-блокаторами,
бета-блокаторами,
інгібіторами
АПФ,
нітратами
пролонгованої
дії,
сублінгвальною
формою
нітрогліцерину,
нестероїдними
протизапальними
лікарськими
засобами,
антибіотиками,
оральними
гіпоглікемічними
лікарськими
засобами.

Відомо,
що дані,
отримані у
ході іn
vitro
досліджень
із плазмою
крові людини,
свідчать про
відсутність
впливу
амлодипіну
на
зв’язування
з білками
крові
досліджуваних
лікарських
засобів
(дигоксин,
фенітоїн,
варфарин або
індометацин).

Інгібітори
CYP3A4.
Одночасне
застосування
амлодипіну
та інгібіторів
CYP3A4 потужної
або помірної
дії (інгібітори
протеаз, азольні
протигрибкові
засоби,
макроліди, такі
як
еритроміцин
або
кларитроміцин,
верапаміл
або
дилтіазем)
може
призвести до
значущого
підвищення
експозиції
амлодипіну,
що також може
призвести до
підвищення ризику
виникнення
гіпотензії.
Клінічне
значення таких
змін може
бути більш
вираженим у
пацієнтів
літнього
віку. Може
бути
необхідним
клінічне
спостереження
за станом
пацієнта та підбір
дози.

Не
рекомендується
одночасно
застосовувати
амлодипін та
грейпфрути
або грейпфрутовий
сік, оскільки
у деяких
пацієнтів
біодоступність
амлодипіну
може
підвищуватися,
що, у свою
чергу,
призводить
до посилення
гіпотензивної
дії.

Індуктори
CYP3A4.
Інформації
щодо впливу
індукторів CYP3A4
на амлодипін
немає.
Одночасне
застосування
амлодипіну
та речовин,
що є
індукторами
CYP3A4 (наприклад
рифампіцину,
звіробою),
може призводити
до зниження
концентрації
амлодипіну у
плазмі крові,
тому
застосовувати
такі
комбінації
слід з
обережністю.

Дантролен
(інфузії).
Через ризик
розвитку
гіперкаліємії
рекомендовано
уникати
застосування
блокаторів
кальцієвих
каналів,
таких як
амлодипін,
схильним до
злоякісної
гіпертермії
пацієнтам та
при
лікуванні
злоякісної
гіпертермії.

Вплив
амлодипіну
на інші
лікарські
засоби.

Гіпотензивний
ефект
амлодипіну
потенціює
гіпотензивний
ефект інших
антигіпертензивних
засобів.

Такролімус.
Існує
ризик
підвищення рівнів
такролімусу
в крові при
одночасному
застосуванні
з
амлодипіном,
однак фармакокінетичний
механізм
такої
взаємодії повністю
не
встановлено.
Щоб уникнути
токсичності
такролімусу,
при
супутньому
застосуванні
амлодипіну
пацієнтам,
які
приймають такролімус,
слід
проводити
регулярний
моніторинг
рівнів
такролімусу
в крові та, у
разі
необхідності,
коригувати
дозу такролімусу.

Циклоспорин. У пацієнтів
із
трансплантованою
ниркою
спостерігалося
мінливе
підвищення залишкової
концентрації
циклоспорину
(в середньому
на 0-40 %). Для
пацієнтів із
трансплантованою
ниркою, які
застосовують
амлодипін,
слід
розглянути
можливість
моніторингу
концентрацій
циклоспорину
та, у разі необхідності,
зменшити
дозу
циклоспорину.

Симвастатин.
Одночасне
застосування
багаторазових
доз
амлодипіну 10
мг та
симвастатину
в дозі 80 мг
призводило
до
збільшення експозиції
симвастатину
на 77 %
порівняно із
застосуванням
лише
симвастатину.
Для пацієнтів,
які
застосовують
амлодипін,
дозу симвастатину
слід
обмежити до 20
мг на добу.

Силденафіл.
Одноразовий
прийом 100 мг
силденафілу
пацієнтами з
есенціальною
гіпертензією
не впливав на
фармакокінетику
амлодипіну.
При одночасному
застосуванні
амлодипіну
та силденафілу
в якості
комбінованої
терапії
кожен із
препаратів
проявляв
гіпотензивний
ефект
незалежно
від іншого.

Інші
лікарські
засоби. Клінічні
дослідження
взаємодії
препарату
показали, що
амлодипін не
впливає на
фармакокінетику
аторвастатину,
дигоксину або
варфарину.

Етанол
(алкоголь). Одноразовий
та
багаторазовий
прийом 10 мг
амлодипіну
не мав
суттєвого
впливу на
фармакокінетику
етанолу.

Сумісне
застосування
амлодипіну з
циметидином
не мало
впливу на
фармакокінетику
амлодипіну.

Сумісне
застосування
препаратів
алюмінію/магнію
(антацидів)
із разовою дозою
амлодипіну
не мало
суттєвого
впливу на
фармакокінетику
амлодипіну.

Лабораторні
тести. Вплив
на показники
лабораторних
тестів невідомий.

Особливості
застосування.

Безпека
та
ефективність
застосування
амлодипіну
при
гіпертонічному
кризі не оцінювалися.

Пацієнти
із серцевою
недостатністю. Даній
категорії
пацієнтів
амлодипін слід
застосовувати
з
обережністю.
Наявна інформація,
що у
пацієнтів із
серцевою недостатністю
тяжкого
ступеня (клас
III та IV за класифікацією
NYHA) при
застосуванні
амлодипіну
частота
випадків
розвитку
набряку
легень була
вищою
порівняно із
застосуванням
плацебо. Пацієнтам
із застійною
серцевою
недостатністю
блокатори
кальцієвих
каналів, включаючи
амлодипін,
слід
застосовувати
з обережністю,
оскільки
вони можуть
підвищувати
ризик серцево-судинних
подій та
летальних
наслідків у
майбутньому.

Пацієнти
із
порушенням
функції
печінки. Період
напіввиведення
амлодипіну
та параметри
AUC вищі у
пацієнтів із
порушенням
функції
печінки;
рекомендацій
стосовно доз лікарського
засобу немає.
Тому даній
категорії
пацієнтів
слід
розпочинати
застосування
препарату із
найнижчої
дози. Слід
бути
обережними
як на початку
застосування
лікарського
засобу, так і
під час збільшення
дози.
Пацієнтам із
тяжкою
печінковою
недостатністю
може бути
необхідним повільний
підбір дози
та ретельний
нагляд за
станом пацієнта.

Пацієнти
літнього
віку. Збільшувати
дозу
лікарського
засобу даній
категорії
пацієнтів
слід з
обережністю.

Пацієнти
із нирковою
недостатністю.
Даній
категорії
пацієнтів
слід
застосовувати
звичайні
дози лікарського
засобу. Зміни
концентрації
амлодипіну у
плазмі крові
не корелюють
зі ступенем
порушень
функцій
нирок.
Амлодипін не видаляється
шляхом
діалізу.

Амлодипін
не впливає на
результати
лабораторних
досліджень.

Не
рекомендується
застосовувати
амлодипін разом
із
грейпфрутом
або з
грейпфрутовим
соком,
оскільки у
деяких
пацієнтів
біодоступність
може бути
збільшена, що
призведе до посилення
гіпотензивного
ефекту лікарського
засобу.

Фертильність.
Повідомлялося
про оборотні
біохімічні зміни
головки
сперматозоїда
у деяких
пацієнтів
при
застосуванні
блокаторів
кальцієвих
каналів.
Клінічної
інформації
щодо
потенційного
впливу
амлодипіну
на
фертильність
недостатньо.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Безпека
застосування
амлодипіну
жінкам у
період
вагітності не
встановлена.

Застосовувати
амлодипін у
період
вагітності
рекомендується
лише у тих
випадках, коли
немає
безпечнішої
альтернативи,
а ризик,
пов’язаний
із самим
захворюванням,
перевищує
можливу
шкоду від
лікування
для матері та
плода.

Період
годування
груддю. Невідомо,
чи проникає
амлодипін у
грудне молоко.
При
прийнятті
рішення про
продовження
годування
груддю або
про
застосування
амлодипіну
необхідно
оцінювати
користь
годування
груддю для
дитини та
користь від
застосування
лікарського
засобу для
матері.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Амлодипін
може чинити
незначний
або помірний
вплив на
здатність
керувати
автотранспортом
або
працювати з
іншими
механізмами.

Оскільки,
швидкість
реакції може
бути знижена
при
наявності таких
симптомів як
запаморочення,
головний
біль,
сплутаність
свідомості
або нудота, слід
бути
обережними,
особливо на
початку терапії.

Спосіб
застосування
та дози.

Дорослі.
Для
лікування
артеріальної
гіпертензії та
стенокардії
звичайна
початкова
доза лікарського
засобу
становить 5
мг 1 раз на
добу. Залежно
від реакції
пацієнта на
терапію дозу
можна
збільшити до
максимальної
дози, що
становить
10 мг 1 раз на
добу.

Пацієнтам
зі
стенокардією
лікарський
засіб можна
застосовувати
як
монотерапію
або у
комбінації з
іншими
антиангінальними
лікарськими
засобами при
резистентності
до нітратів та/або
адекватних
доз
бета-блокаторів.

Є
досвід
застосування
лікарського
засобу у
комбінації з
тіазидними
діуретиками,
альфа-блокаторами,
бета-блокаторами
або
інгібіторами
ангіотензинперетворювального
ферменту
пацієнтам з
артеріальною
гіпертензією.

Немає
необхідності
у підборі
дози лікарського
засобу при
одночасному
застосуванні
з тіазидними
діуретиками,
бета-блокаторами
та
інгібіторами
ангіотензинперетворювального
ферменту.

Діти
віком від 6
років з
артеріальною
гіпертензією.
Рекомендована
початкова
доза
лікарського
засобу  для
цієї
категорії
пацієнтів
становить 2,5 мг
1 раз на добу.
Якщо
необхідний
рівень артеріального
тиску не буде
досягнутий
протягом 4
тижнів, дозу
можна
збільшити до
5 мг на добу.
Застосування
лікарського засобу
у дозах вище 5
мг для даної
категорії
пацієнтів не
досліджували.

Пацієнти
літнього
віку. Немає
необхідності
у підборі
дози для даної
категорії
пацієнтів.
Підвищення
дози слід
проводити з
обережністю.

Пацієнти
з порушенням
функції
нирок. Рекомендується
застосовувати
звичайні дози
лікарського
засобу,
оскільки
зміни концентрації
амлодипіну у
плазмі крові
не пов’язані
зі ступенем
тяжкості
ниркової недостатності.
Амлодипін не
виводиться
шляхом
діалізу.

Пацієнти
з порушенням
функції
печінки. Дози
лікарського
засобу для
застосування
пацієнтам з
порушенням
функції
печінки від
легкого до
помірного
ступеня не
встановлені,
тому підбір
дози слід
проводити з обережністю
та починати
застосування
лікарського
засобу із найнижчої
дози в
діапазоні
доз (див.
розділи
«Особливості
застосування»
та
«Фармакологічні
властивості.
Фармакокінетика»).
Фармакокінетику
амлодипіну
не досліджували
у пацієнтів
із
порушенням
функції
печінки
тяжкого ступеня.
Для
пацієнтів із
порушенням
функції
печінки
тяжкого
ступеня
застосування
амлодипіну
слід
починати із
найнижчої дози
та поступово
її
збільшувати.

Діти.
Лікарський
засіб можна
застосовувати
дітям віком
від 6 років.

Вплив
амлодипіну
на
артеріальний
тиск
пацієнтів
віком до 6
років
невідомий.

Передозування.

Досвід
навмисного
передозування
лікарського
засобу
обмежений.

Симптоми
передозування:
наявна
інформація
дає підстави
вважати, що
значне
передозування
амлодипіном
призведе
до надмірної
периферичної
вазодилатації
та, можливо,
до
рефлекторної
тахікардії.
Повідомлялося
про розвиток значної
та, можливо,
тривалої
системної артеріальної
гіпотензії,
включаючи
шок із летальним
наслідком.

Лікування:
клінічно
значуща
артеріальна
гіпотензія,
зумовлена
передозуванням
амлодипіну,
вимагає
активної
підтримки
діяльності
серцево-судинної
системи,
включаючи
частий
моніторинг
функцій серця
та дихання,
підняття
нижніх
кінцівок, моніторинг
об’єму
циркулюючої
рідини та сечовиділення.

Для
відновлення
тонусу судин
та артеріального
тиску можна
застосувати
судинозвужувальні
препарати,
упевнившись
у відсутності
протипоказань
до їх
застосування.
Застосування
кальцію
глюконату
внутрішньовенно
може бути
корисним для
нівелювання
ефектів
блокади
кальцієвих
каналів.

У деяких
випадках
може бути
корисним
промивання
шлунка. Застосування
активованого
вугілля
здоровим
добровольцям
протягом 2-х
годин після введення
10 мг
амлодипіну
значно
зменшило рівень
його
всмоктування.

Оскільки
амлодипін
значною
мірою зв’язується
з білками
крові, ефект
діалізу
незначний.

Побічні
реакції.

При
застосуванні
амлодипіну
найчастіше повідомлялося
про такі
побічні реакції
як:
сонливість,
запаморочення,
головний
біль, посилене
серцебиття,
припливи,
біль у черевній
порожнині,
нудота,
набряки
гомілок, набряки
та підвищена
втомлюваність.

З боку
крові та
лімфатичної
системи:
лейкоцитопенія,
тромбоцитопенія.

З боку
імунної
системи:
алергічні
реакції.

З боку
психіки: депресія,  зміни
настрою
(включаючи тривожність),
безсоння, сплутаність
свідомості.

З боку
нервової
системи: сонливість,
запаморочення,
головний
біль (головним
чином на
початку
лікування),
тремор,
дисгевзія,
синкопе,
гіпестезія,
парестезія, гіпертонус,
периферична
нейропатія.

З боку
органів зору:
порушення
зору
(включаючи
диплопію).

З боку
органів
слуху та
лабіринту: дзвін у
вухах.

З боку
серця: посилене
серцебиття, аритмія
(включаючи
брадикардію,
шлуночкову
тахікардію
та
мерехтіння
передсердь),
інфаркт
міокарда.

З боку
судин: припливи,
артеріальна
гіпотензія, васкуліт.

Респіраторні,
торакальні
та медіастинальні
порушення: диспное, кашель,
риніт.

З боку
шлунково-кишкового
тракту: біль у
животі,
нудота,
диспепсія,
порушення перистальтики
кишечнику
(включаючи
діарею та
запор), блювання,
сухість у
роті,
панкреатит,
гастрит,
гіперплазія
ясен.

З боку
метаболізму
та
аліментарні
розлади:
гіперглікемія.

З боку
гепатобіліарної
системи: гепатити,
жовтяниця,
підвищення рівня
печінкових
ферментів (що
найчастіше
асоціювалося
із
холестазом).

З боку
шкіри та
підшкірної
тканини: алопеція,
пурпура,
зміна
забарвлення
шкіри,
підвищене
потовиділення,
свербіж,
висип, екзантема,
кропив’янка, ангіоневротичний
набряк,
мультиформна
еритема,
ексфоліативний
дерматит,
синдром Стівенса-Джонсона,
набряк
Квінке,
фоточутливість.

З боку
скелетно-м’язової
та сполучної
тканин: набрякання
гомілок,
судоми
м’язів,
артралгія,
міалгія, біль
у спині.

З боку
нирок та сечовидільної
системи: порушення
сечовиділення,
ніктурія,
підвищена
частота
сечовипускання.

З боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз:
імпотенція,
гінекомастія.

Загальні
порушення та
стани у місці
введення: набряки,
підвищена
втомлюваність,
астенія, біль
у грудях,
біль,
нездужання.

Дослідження:
збільшення
або
зменшення
маси тіла.

Повідомлялося
про
виняткові
випадки розвитку
екcтрапірамідного
синдрому.

Діти.
Амлодипін
добре переноситься
при
застосуванні
дітям.
Профіль побічних
реакцій був
подібним до
тих, що спостерігалися
у дорослих.

Термін
придатності.

4 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По 10 таблеток
у блістері;
по 3 блістери в
пачці.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

АТ «КИЇВСЬКИЙ
ВІТАМІННИЙ
ЗАВОД».

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

04073,
Україна, м.
Київ, вул.
Копилівська,
38.

Web-сайт:
www.vitamin.com.ua.

ИНСТРУКЦИЯ

по
медицинскому
применению лекарственного
средства

АМЛОДИПИН-КВ

(AMLODIPINЕ-KV)

Состав:

действующее
вещество: амлодипин;

1 таблетка
содержит амлодипина
бесилата 6,935 мг или
13,87 мг, что эквивалентно
амлодипину| 5 мг или
10 мг;

вспомогательные
вещества: целлюлоза
микрокристаллическая,
магния стеарат,
кальция
гидрофосфат,
натрия
крахмалгликолят
(тип А).

Лекарственная
форма.  Таблетки.

Основные
физико-химические
свойства:
таблетки
плоскоцилиндрической
формы со скошенными
краями и
риской,
белого или
почти белого
цвета.

Фармакотерапевтическая
группа. Селективные
антагонисты
кальция с
преимущественным
влиянием на
сосуды. Код
АТХ С08С А01.

Фармакологические
свойства.

Фармакодинамика.

Амлодипин
– антагонист
кальция
(производное
дигидропиридина),
который
блокирует поступление
ионов
кальция к
миокарду и в
клетки
гладких мышц.

Механизм
гипотензивного
действия
амлодипина
обусловлен
непосредственным
расслабляющим
действием на
гладкие
мышцы
сосудов.
Точный
механизм антиангинального
эффекта
амлодипина определен
недостаточно,
однако нижеуказанные
эффекты
играют
определенную
роль:

1. Амлодипин
расширяет
периферические
артериолы и
таким
образом
снижает
периферическое
сопротивление
(постнагрузку).
Поскольку
сердечный
ритм
остается
стабильным, снижение
нагрузки на
сердце
приводит к
снижению
потребления
энергии и
потребности миокарда
в кислороде.

2.
Расширение
главных
коронарных
артерий и коронарных
артериол
(нормальных и
ишемизованных),
возможно,
также играет
роль в
механизме действия
амлодипина.
Такое
расширение
повышает
насыщенность
миокарда
кислородом у
пациентов со
спазмом
коронарной
артерии
(стенокардия
Принцметала
или
вариантная
стенокардия).

У
пациентов с
артериальной
гипертензией
применения
препарата 1
раз в сутки
обеспечивает
клинически
значимое
снижение артериального
давления в
течение 24
часов в положении
как лежа, так
и стоя.
Через
медленное
начало
действия
амлодипина
острая
артериальная
гипотензия
обычно не
наблюдается.

У пациентов
со
стенокардией
при
применении одной
суточной
дозы
препарата
повышается
общее время
физической
нагрузки,
время до
начала
стенокардии
и время до 1 мм депрессии
сегмента ST.
Препарат
снижает
частоту
приступов
стенокардии
и уменьшает
потребность
в применении
нитроглицерина.

Амлодипин
не
ассоциируется
с любыми побочными
метаболическими
действиями
или изменениями
уровня
липидов в
плазме крови
и может
применяться
у пациентов с
астмой, сахарным
диабетом и
подагрой.

Фармакокинетика.

Всасывание/распределение. После
перорального
применения
терапевтических
доз
амлодипин
постепенно
абсорбируется
в плазму
крови.
Абсолютная
биодоступность
неизмененной
молекулы составляет
приблизительно
64-80 %.
Максимальная
концентрация
в плазме крови
достигается
в течение 6-12
часов после
применения.
Объем
распределения
составляет
приблизительно
21 л/кг;
константа
диссоциации
кислоты (рКа)
амлодипина
составляет 8,6. Исследования
in vitro
продемонстрировали,
что
связывание
амлодипина с
белками
плазмы крови
составляет приблизительно
97,5 %.

Одновременное
употребление
пищи не влияет
на
всасывание
амлодипина.

Метаболизм/выведение. Период
полувыведения
из плазмы
крови составляет
приблизительно

35-50 часов.
Равновесная
концентрация
в плазме
крови
достигается
после 7-8 дней
непрерывного
применения
препарата.
Амлодипин
главным
образом
метаболизируется
с образованием
неактивных
метаболитов.
Около 60 % введенной
дозы
выводится с
мочой,
приблизительно
10 %  из
которых составляет
амлодипин в
неизмененном
виде.

Пациенты
пожилого
возраста. Время
достижения
равновесных
концентраций
амлодипина в
плазме крови
подобно у
пациентов
пожилого
возраста и у
взрослых
пациентов.
Клиренс
амлодипина
обычно
несколько
снижен, что у
пациентов
пожилого
возраста
приводит к
увеличению
площади под
кривой
«концентрация/время»
(AUC) и периода
полувыведения
препарата.

Пациенты
с нарушением
функций
почек. Амлодипин
экстенсивно
биотрансформируется
до
неактивных
метаболитов.
10 % амлодипина
выделяется в
неизменном
виде с мочой.
Изменения
концентрации
амлодипина в
плазме крови
не
коррелируют
со степенью
нарушения
функций
почек.
Пациентам с
нарушением функций
почек можно
применять
обычные дозы
амлодипина.
Амлодипин не
удаляется
путем
диализа.

Пациенты
с нарушением
функции
печени.
Информация
по
применению
амлодипина
пациентам с
нарушением
функции
печени очень
ограничена. У
пациентов с
печеночной
недостаточностью
клиренс
амлодипина
снижен, что
приводит к
увеличению
длительности
периода
полураспада
и к
увеличению AUC
приблизительно
на 40-60 %.

Дети. Обычно
клиренс при
пероральном
применении
детям от 6 до 12
лет и от 13 до 17
лет составляет
22,5 и 27,4 л/час
соответственно
для мальчиков
и 16,4 и 21,3 л/час
соответственно
для девочек.
Наблюдается
значительная
вариабельность
экспозиции у
разных
пациентов.
Информация
относительно
пациентов
возрастом до
6 лет
ограничена.

Клинические
характеристики.

Показания.

§
Артериальная
гипертензия.

§  Хроническая
стабильная
стенокардия.

§  Вазоспастическая
стенокардия
(стенокардия
Принцметалла).

Противопоказания.

Известная
повышенная
чувствительность
к дигидропиридинам,
амлодипину
или к любому
другому компоненту
лекарственного
средства;
артериальная
гипотензия
тяжелой
степени; шок (включая
кардиогенный
шок); обструкция
выводного
тракта
левого желудочка
(например
стеноз аорты
тяжелой степени);
гемодинамическая
нестабильная
сердечная
недостаточность
после острого
инфаркта
миокарда.

Взаимодействие
с другими
лекарственными
средствами и
другие виды
взаимодействий.

Влияние
других
лекарственных
средств на амлодипин.

Имеются
данные по
безопасному
применению
амлодипина с
тиазидными
диуретиками,
альфа-блокаторами,
бета-блокаторами,
ингибиторами
АПФ,
нитратами
пролонгированного
действия,
сублингвальной
формой
нитроглицерина,
нестероидными
противовоспалительны-ми
лекарственными
средствами,
антибиотиками,
оральными
гипогликемическими
лекарственными
средствами.

Известно,
что данные,
полученные в
ходе in vitro
исследований
с плазмой
крови
человека, свидетельствуют
об
отсутствии
влияния амлодипина
на
связывание с
белками
крови
исследуемых  лекарственных
средств (дигоксин,
фенитоин,
варфарин или
индометацин).

Ингибиторы
CYP3A4.
Одновременное
применение
амлодипина и
ингибиторов
CYP3A4 мощного или
умеренного
действия
(ингибиторы
протеаз,
азольные
противогрибковые
средства,
макролиды,
такие как эритромицин
или
кларитромицин,
верапамил
или
дилтиазем)
может привести
к значимому
повышению
экспозиции
амлодипина,
что также
может
привести к
повышению
риска
возникновения
гипотензии.
Клиническое
значение
таких
изменений
может быть
более
выраженным у
пациентов
пожилого
возраста. Могут
потребоваться
клинические
наблюдения
за
состоянием
пациента и
подбор дозы.

Не
рекомендуется
одновременно
применять
амлодипин и
грейпфруты
или
грейпфрутовый
сок,
поскольку у
некоторых
пациентов биодоступность
амлодипина
может
повышаться,
что, в свою очередь,
приводит к
усилению
гипотензивного
действия.

Индукторы
CYP3A4.  Информация
относительно
влияния
индукторов CYP3A4
на амлодипин
отсутствует.
Одновременное
применение
амлодипина и
веществ, которые
являются
индукторами
CYP3A4 (например рифампицин,
зверобой),
может
приводить к
снижению
концентрации
амлодипина в
плазме крови,
поэтому применять
такие
комбинации
следует с
осторожностью.

Дантролен
(инфузии). Из-за
риска
развития
гиперкалиемии
рекомендуется
избегать
применения
блокаторов
кальциевых
каналов, таких
как
амлодипин,
склонным к
злокачественной
гипертермии
пациентам и
при лечении
злокачественной
гипертермии.

Влияние
амлодипина
на другие
лекарственные
средства.

Гипотензивный
эффект амлодипина
потенцирует
гипотензивный
эффект других
антигипертензивных
средств.

Такролимус. Существует
риск
повышения
уровней
такролимуса
в крови при
одновременном
применении с
амлодипином,
однако
фармакокинетический
механизм
такого
взаимодействия
полностью не
установлен.
Чтобы
избежать токсичности
такролимуса
при
одновременном
применении
амлодипина
пациентам, которые
принимают
такролимус,
следует проводить
регулярный
мониторинг
уровня
такролимуса
в крови и, при
необходимости,
корректировать
дозу такролимуса.

Циклоспорин. У пациентов
с
трансплантированной
почкой
наблюдалось изменчивое
повышение
остаточной
концентрации
циклоспорина
(в среднем на 0-40 %). Для пациентов
с
трансплантированной
почкой,
которые
применяют
амлодипин,
следует
рассмотреть
возможность
мониторинга
концентраций
циклоспорина
и, при необходимости,
уменьшить дозу
циклоспорина.

Симвастатин. Одновременное
применение
многократных
доз
амлодипина 10
мг и
симвастатина
в дозе 80 мг
приводило к
увеличению
экспозиции
симвастатина
на 77 % по
сравнению с
применением
только
симвастатина.
Для
пациентов,
которые
применяют амлодипин,
дозу
симвастатина
следует ограничить
до 20 мг в сутки.

Силденафил.
Однократный
прием 100 мг
силденафила
пациентами с
эссенциальной
гипертензией
не влиял на
фармакокинетику
амлодипина.
При
одновременном
применении
амлодипина и
силденафила
в качестве
комбинированной
терапии
каждый из препаратов
проявлял
гипотензивный
эффект независимо
от другого.

Другие
лекарственные
средства. Клинические
исследования
взаимодействия
препарата
показали, что
амлодипин не
влияет на
фармакокинетику
аторвастатина,
дигоксина
или
варфарина.

Этанол
(алкоголь). Однократный
и
многократный
прием 10 мг
амлодипина
не имел
существенного
влияния на
фармакокинетику
этанола.

Совместное
применение
амлодипина с
циметидином
не имело
влияния на
фармакокинетику
амлодипина.

Совместное
применение
препаратов
алюминия/магния
(антацидов) с
разовой
дозой
амлодипина
не имело существенного
влияния на
фармакокинетику
амлодипина.

Лабораторные
тесты.
Влияние на
показатели
лабораторных
тестов
неизвестно.

Особенности
применения.

Безопасность
и эффективность
применения
амлодипина
при гипертоническом
кризе не
оценивались.

Пациенты
с сердечной
недостаточностью.
Данной
категории
пациентов
амлодипин следует
применять с
осторожностью.
Имеется информация,
что у
пациентов с
сердечной недостаточностью
тяжелой степени
(класс III и IV по
классификации
NYHA) при применении
амлодипина
частота
случаев развития
отека легких
была выше по
сравнению с
применением
плацебо.
Пациентам с
застойной
сердечной
недостаточностью
блокаторы
кальциевых
каналов,
включая
амлодипин, следует
применять с
осторожностью,
поскольку
они могут
повышать
риск
сердечно-сосудистых
событий и
летальных
последствий
в будущем.

Пациенты
с нарушением
функции
печени. Период
полувыведения
амлодипина и
параметры AUC
выше у
пациентов с
нарушением
функции печени;
рекомендаций
относительно
доз
лекарственного
средства нет.
Поэтому данной
категории
пациентов
следует начинать
применение
препарата с
низкой дозы.
Следует быть
осторожными
как в начале
применения
лекарственного
средства, так
и при увеличении
дозы. Пациентам
с тяжелой
печеночной
недостаточностью
может
потребоваться
медленный подбор
дозы и
тщательное
наблюдение
за состоянием
пациента.

Пациенты
пожилого
возраста.
Увеличивать
дозу
лекарственного
средства
данной
категории
пациентов
следует с осторожностью.

Пациенты
с почечной
недостаточностью. Данной
категории
пациентов
следует применять
обычные дозы
лекарственного
средства.
Изменения
концентрации
амлодипина в плазме
крови не
коррелируются
со степенью
нарушений
функции
почек. Амлодипин
не удаляется
путем диализа.

Амлодипин
не влияет на
результаты
лабораторных
исследований.

Не
рекомендуется
применять
амлодипин вместе
с
грейпфрутом
или
грейпфрутовым
соком,
поскольку у
некоторых
пациентов
биодоступность
может быть
увеличена,
что приведет
к усилению
гипотензивного
эффекта лекарственного
средства.

Фертильность.
Сообщалось
об оборотных
биохимических
изменениях
головки
сперматозоида
у некоторых
пациентов
при
применении
блокаторов
кальциевых
каналов.
Клинической
информации
относительно
потенциального
влияния
амлодипина
на
фертильность
недостаточно.

Применение
в период
беременности
или кормления
грудью.

Безопасность
применения
амлодипина
женщинам в
период
беременности
не установлена.

Применять
амлодипин в
период
беременности
рекомендуется
лишь в тех случаях,
когда нет
более
безопасной
альтернативы,
а риск,
связанный с
самим
заболеванием,
превышает
возможный
вред от
лечения для
матери и
плода.

Период
кормления
грудью. Неизвестно,
проникает ли
амлодипин в
грудное
молоко. При
принятии
решения о
продолжении
кормления
грудью или о
применении
амлодипина
необходимо
оценивать
пользу кормления
грудью для
ребенка и
пользу от
применения лекарственного
средства для
матери.

Способность
влиять на
скорость
реакции при
управлении
автотранспортом
или другими
механизмами.

Амлодипин
может
оказывать
незначительное
или умеренное
влияние на
способность
управлять
автотранспортом
или работать
с другими
механизмами.

Поскольку,
скорость
реакции
может быть
снижена при
наличии
таких
симптомов
как
головокружение,
головная
боль,
спутанность
сознания или
тошнота, следует
быть
осторожными,
особенно в
начале
терапии.

Способ
применения и дозы.

Взрослые. Для
лечения
артериальной
гипертензии
и стенокардии
начальная
доза
лекарственного
средства
составляет 5
мг 1 раз в
сутки. В зависимости
от реакции
пациента на
терапию дозу
можно
увеличить до
максимальной
дозы,
составляющей
10 мг 1 раз в сутки.

Пациентам со
стенокардией
лекарственное
средство
можно
применять в
качестве
монотерапии
или в
комбинации с
другими
антиангинальными
лекарственными
средствами при
резистентности
к нитратам и/или
адекватных
доз
бета-блокаторов.

Есть
опыт
применения
лекарственного
средства в
комбинации с
тиазидными
диуретиками,
альфа-блокаторами,
бета-блокаторами
или
ингибиторами
ангиотензинпревращающего
фермента пациентам
с артериальной
гипертензией.

Нет
необходимости
в подборе
дозы лекарственного
средства при
одновременном
применении с
тиазидными
диуретиками,
бета-блокаторами
и
ингибиторами
ангиотензин-превращающего
фермента.

Дети с 6
лет с
артериальной
гипертензией.
Рекомендованная
начальная
доза
лекарствен- ного средства
для этой
категории
пациентов
составляет 2,5
мг 1 раз в
сутки. Если
необходимый
уровень
артериального
давления не
будет
достигнут в
течение 4
недель, дозу
можно
увеличить до 5
мг в сутки.
Применение лекарственного
средства в
дозах выше 5
мг для данной
категории
пациентов не
исследовали.

Пациенты
пожилого
возраста. Нет
необходимости
в подборе
дозы для данной
категории
пациентов.
Повышать
дозу следует
с
осторожностью.

Пациенты
с нарушением
функции
почек. Рекомендуется
применять
обычные дозы
лекарственного
средства,
поскольку
изменения
концентрации
амлодипина в
плазме крови
не связаны со
степенью
тяжести
почечной
недостаточности.
Амлодипин не
выводится
путем
диализа.

Пациенты
с печеночной
недостаточностью. Дозы лекарственного
средства для
применения у
пациентов с
нарушением функции
печени
легкой и
средней
степени тяжести
не
установлены,
поэтому
подбор дозы следует
проводить с
осторожностью
и начинать
применение лекарственного
средства с низкой
дозы в
диапазоне
доз (см. разделы
«Особенности
применения»
и
«Фармакологические
свойства.
Фармакокинетика»).
Фармакокинетику
амлодипина
не исследовали
у пациентов с
нарушением
функции печени
тяжелой
степени. Для
пациентов с
нарушением
функции
печени
тяжелой
степени применения
амлодипина
следует
начинать с
низкой дозы и
постепенно
ее
увеличивать.

Дети.  Лекарственное
средство
можно
применять
детям с 6 лет.

Влияние
амлодипина
на
артериальное
давление
пациентов до
6 лет
неизвестно.

Передозировка.

Опыт
умышленной
передозировки
лекарственного
средства
ограничен.

Симптомы
передозировки:
существующая
информация
позволяет
считать, что
значительная
передозировка
амлодипином
приводит
к чрезмерной
периферической
вазодилатации
и, возможно, к
рефлекторной
тахикардии. Сообщалось
о развитии
значительной
и, возможно,
длительной
системной артериальной
гипотензии,
включая шок с
летальным
исходом.

Лечение: клинически
значимая артериальная
гипотензия,
обусловленная
передозировкой
амлодипина,
требует
активной
поддержки
деятельности
сердечно-сосудистой
системы,
включая
частый
мониторинг
функций сердца
и дыхания,
поднятие нижних
конечностей,
мониторинг
объема
циркулирующей
жидкости и
мочевыделения.

Для
восстановления
тонуса
сосудов и
артериального
давления
можно
применить
сосудосуживающие
препараты,
убедившись в
отсутствии
противопоказаний
к их применению.
Применение
кальция
глюконата внутривенно
может быть
полезно для
нивелирования
эффектов
блокады
кальциевых
каналов.

В
некоторых
случаях
может быть
полезно промывание
желудка.
Применение
активированного
угля
здоровым
добровольцам
в течение 2-х
часов после
введения 10 мг
амлодипина
значительно
уменьшает
уровень его
всасывания.

Поскольку
амлодипин в
значительной
степени
связывается
с белками крови,
эффект
диализа
незначителеный.

Побочные
реакции.

При
применении
амлодипина
чаще
сообщалось о
таких побочных
реакциях,
как:
сонливость,
головокружение,
головная
боль,
учащенное
сердцебиение,
приливы, боль
в животе,
тошнота,
отеки голеней,
отеки и
повышенная
усталость.

Со
стороны
крови и
лимфатической
системы: лейкоцитопения,
тромбоцитопения.

Со
стороны
иммунной
системы:
аллергические
реакции.

Со
стороны
психики:
депрессия,
изменения
настроения
(включая тревожность),
бессонница,
спутанность
сознания.

Со
стороны
нервной
системы:
сонливость,
головокружение,
головная боль
(главным
образом в
начале
лечения),
тремор,
дисгевзия, синкопе,
гипестезия,
парестезии,
гипертонус,
периферическая
нейропатия.

Со
стороны
органов
зрения: нарушение
зрения
(включая
диплопию).

Со
стороны
органов
слуха и
лабиринта: звон в
ушах.

Со
стороны сердца:
учащенное
сердцебиение, аритмия
(включая
брадикардию,
желудочковую
тахикардию и
мерцание
предсердий),
инфаркт
миокарда.

Со
стороны
сосудов: приливы,
артериальная
гипотензия,
васкулит.

Респираторные,
торакальные
и медиастинальные
нарушения: диспное, кашель,
ринит.

Со
стороны
желудочно-кишечного
тракта: боль в
животе,
тошнота,
диспепсия,
нарушение
перистальтики
кишечника
(включая
диарею и
запор), рвота,
сухость во
рту,
панкреатит, гастрит,
гиперплазия
десен.

Нарушение
метаболизма
и
алиментарные
расстройства:
гипергликемия.

Со
стороны гепатобилиарной
системы:
гепатиты,
желтуха,
повышение
уровня печеночных
ферментов
(что чаще
всего
ассоциировалось
с
холестазом).

Со
стороны кожи
и подкожной
ткани:
алопеция,
пурпура,
изменение
окрашиванния
кожи, повышенное потовыделение, зуд, сыпь,
экзантема,
крапивница,
ангионевротический
отек,
мультиформная
эритема, эксфолиативный
дерматит,
синдром
Стивенса-Джонсона,
отек Квинке, фоточувствительность.

Со
стороны скелетно-мышечной
и
соединительной
тканей: отекание
голеней; судороги
мышц,
артралгия, миалгия,
боль в спине.

Со
стороны
почек и мочевыделительной
системы:
нарушение
мочеиспускания,
никтурия,
повышенная
частота
мочеиспускания.

Со
стороны
репродуктивной
системы и
молочных
желез:
импотенция,
гинекомастия.

Общие
нарушения и
состояния в
месте
введения:
отеки, повышенная
утомляемость,
астения, боль
в груди, боль,
недомогание.

Исследование:
увеличение
или
уменьшение
массы тела.

Сообщалось
об
исключительных
случаях развития
экcтрапирамидного
синдрома.

Дети.
Амлодипин
хорошо
переносится
при
применении
детям. Профиль
побочных
реакций был
подобным тем,
которые
наблюдались
у взрослых.

Срок
годности.

4 года.

Условия
хранения.

Хранить
в
оригинальной
упаковке при
температуре не выше 25 °С.

Хранить
в
недоступном
для детей
месте.

Упаковка.

По
10 таблеток в
блистере; по 3
блистера в
пачке.

Категория
отпуска.

По рецепту.

Производитель.

АО
«КИЕВСКИЙ
ВИТАМИННЫЙ
ЗАВОД».

Местонахождение
производителя
и адрес места
осуществления
его
деятельности.

04073,
Украина, г.
Киев, ул. Копыловская,
38.

Web-сайт:
www.vitamin.com.ua.